De kollapser. Og siden flykter de.
- Vent på min kommando! - Ja.
Bra. Og hold hodene ned!
Hold hodene ned! Søk dekning. Ligg lavt.
- Når brøt de gjennom? - Kommandoen er erobret. Vi holder ut.
Ammunisjon?
Vi har det vi har.
- Reserver? - Ingen.
- Så vi får klare oss selv igjen. - Her kommer de.
Vi ses etterpå.
Ferdige! Ned med hodene! Ikke skyt!
Tank fra venstre! Klar!
Fyr!
Sersjant! Se opp!
God morgen!
- Dere gjør ingen store framskritt. - Det gjør vi snart.
- Hvor mange mann i hver angrepsbølge? - Nok.
Hadde du vist meg angrepsplanen først hadde jeg kanskje hatt forslag.
Jeg foreslår at du lar oss planlegge og holder deg til observatør jobben.
Kamerat Petrov. Kamerat major, finner du glede i striden?
Ja, takk, oberst. Jeg spurte nettopp om angrepsplanene.
Kamerat oberstens strålende, subtile plan er å rykke fram-
- i paradeformasjon inn i det fascistiske beistets hi.
Med mindre han ikke kommer på en annen plan.
Jeg forstår. Jeg antar at det fungererfor dere.
Ærlig talt har vi ikke brukt sånn taktikk siden 1918.
- Hva skjedde med panservernkanonen? - Den har ikke mer ammunisjon, sir.
- Har vi noen T-miner igjen? - Nei, sir, vi har bare granater.
Vi har lite ammunisjon også.
Gi meg granatene deres, skynd dere, gi meg granatene!
Anton!
- Hva? - Jeg tar meg av tanksen!
Kamerat major, vil du fremdeles se stridsplanene for i morgen?
Ja takk, det hadde vært snilt.
Sergej, fort!
Før kamerat major til hovedkvarteret og sørg for at han får varm mat.
Be løytnant vise ham slagplanen for i morgen!
Ja, kamerat oberst!
Hold ham sysselsatt i dag!
Tror du at det er klokt å vise britene planene våre?
Polakkene er her.
Du er visst ikke fornøyd før du erfedrelandets døde helt?
Hold munn!
Få disse guttene bort før de angriper igjen.
Du vet at vi vil prate snart igjen, det vet du?
Ingenting kan stoppe dem.
Jeg tar meg av dem.
Jeg skal sjekke artilleriet vårt. Ser vi på linjene deres siden?
- Bare vi to? - Bare en liten skogspromenade.
Jeg blir med deg, bror.
Her.
Kommer... kommer de tilbake, herr kaptein?
- Er du gammel nok til å røyke? - Nei. Jo, men jeg røyker ikke.
Et godt tidspunkt å begynne på.
- Hva heter du, gutt? - Emil, sir.
Ja, Emil, de kommer tilbake.
Se på meg. Ikke sløs granater på infanteriet.
Vi har maskingeværer og gevær for dem. Se på meg nå.
Marken her er ganske jevn. Du trenger ikke endre elevasjonen mye.
Bare skyt og sett granatene i stridsvognens svake punkt.
- Mellom tårnet og skroget. - Det stemmer.
Bare sideveis og drep de jævlene.
Vi har ikke mye ammunisjon, så hvert skudd må bli en fulltreffer. Ok?
Ja, sir. Jeg skal gjøre mitt beste.
Jeg vet det.
Kom! Kom!
- Slagplanene? - Kontoret.
Unnskyld meg, løytnant.
Kamerat obersten sa at engelskmannen skulle oppholdes. Jeg venter ute.
Et øyeblikk, kamerat major.
Unnskyld meg.
- Det er vel disse du vil se. - Ja. Takk.
Kan jeg kunne få en sjåfør som snakker engelsk også?
Ja, jeg skal se hvem som kan unnværes.
- Hva faen vil de? - Jeg vet ikke.
- Hvor er kommandanten din? - Der borte.
Hvor er kaptein Müller?
Hvem søker ham?
Du vet hvem jeg er. Hvor er han?
- Jeg har ikke sett ham på lenge. - Er han ikke kommandanten din?
Det var han siste gangen vi så ham.
Ikke lek med meg, løytnant.
Du vil kanskje sjekke dem?
Du kan prøve på feltsykehuset. Det fins flere overlevende der.
Jeg skal sjekke.
Hold ham her om han vender tilbake!
Jeg kommer tilbake, løytnant.
Hva gjør vi nå?
Jeg er ikke enig. Vi må stå imot dem.
Hva er problemet, Zindrowski?
- Det er uakseptabelt, kamerat. - Hva skulle det være?
Vi får ikke forlate basen. Kan ikke kontakt vår minister i Warszawa. Vi...
Det hadde vært et brudd på sikkerheten. Jeg er ansvarlig for sikkerheten din.
- Når kan vi... - I dag. Du gjenforenes med regjeringen.
- Er det tilfredsstillende? - Ja.
Ja. Sir...
Vi har ikke sett våre kolleger på flere dager, siden de ble ført til sykehus
De blir tatt hånd om. Dere er alle gjenforent snart.
- Er alt klart? - Alt er gjort klart.
Alle samles ved kjøretøygruppen.
- Engelskmannen? - Jeg har en offiser med ham.
Bra. Hold ham der til de er borte!
- Kom! Kom! - Hvem er de menneskene?
Tiden! Tiden! Her!
- Kommandant! - Hvorfor stoppet du ham ikke?
- Hent tilbake engelskmannen! Faen, Sergej! Hent lastebilen!
Du vet at de kommer tilbake etter deg.
De pleier å gjøre det.
Vi har fremdeles en jobb her. Jeg må vite om russerne angriper i natt.
Hva skal vi gjøre med Gestapo?
Vi finner det ut når jeg er tilbake.
Friedrich, vi må dra.
Si til dem at jeg jager russerne om de kommer tilbake!
Lykke til, bror.
La oss se hvor de skal!
Hva har vi her?
Nei, nei! Ikke ennå! La oss finne ut hvem de erførst!
- Sivile? Soldater? - Jeg vet ikke.
- Pokker! Har du sett ham? - Denne veien!
- Drittsekk! - Bli ved bilen!
Mine herrer, får jeg deres oppmerksomhet!
Jeg har nyheter til dere fra Moskva.
Herregud.
- Hva gjør dere her? - Briten har rømt, jeepen er her.
Finn engelskmannen! Alle sammen! Finn engelskmannen! Nå!
- Hva faen er det som skjer her? - Jeg vet ikke. Vi stikker. Kom!
Skal du noen steder, major?
- Din venn var ikke på feltsykehuset. - Han er en frisk mann.
Jeg advarte deg mot å leke med meg.
Den røde armé har prøvd å drepe meg i fire år. Og?
Jeg spør ikke en gang til.
Ålreit. Han har gått for å drepe russere.
Løgn igjen. Jeg visste at det fantes en forræderenhet.
Det virker som om jeg har funnet den. Bror.
- Skyt en! - Herregud, jeg sa hvor han gikk!
Denne.
Jeg håper broren din var verdt det.
Så rotten har kommet ut av hullet sitt.
Bror Müller.
Hva er galt, kamerat major? Du ser oppbrakt ut.
Opprørt? Jeg så deres menn brutalt drepe polske regjeringsmedlemmer.
"Opprørt" kan ikke engang begynne å beskrive hva jeg føler!
Dette kommer som et sjokk for meg, kamerat major.
Vennligst sitt.
Hans Majestets regjering vil ikke tolerere sånn opptreden!
- Den kommer til å... - Synd at de aldri får vite det.
- Hvor er jeg? - I helvete.
I helvete, kaptein.
- Hvor lenge har jeg vært her? - Vanskelig å si, kaptein.
Jeg ble tatt i forgårs og du var her da de kastet meg i dette hølet.
- Tre, fire dager? - Minst.
Du pratet. Sa noe.
- Hva? - Jeg vet ikke.
Det låt som en bønn. Eller en ed.
- Hva er det? - En brite. Bare sitter der stille.
- Hva i helvete gjør han her? - Han har ikke sagt det.
Den eneste engelsken jeg kan er banning og "Chattanooga Choo Choo" refrenget.
Hvis de behandler vennene sine sånn...
Avskum! Se hva vennene dine har gjort, engelskmann!
- Han overlever ikke natten. - Det er han som er heldig.
Du! Kom med meg!
Opp!
Han!
Er du en forbryter?
Vanskelig å tro.
Er du en tjuv? Eller en forræder?
- Hvorfor forhørte offiserene dine deg? - Jeg mistet materiell jeg kvitterte.
"Materiell"? Hva slags materiell?
Jeg mistet bajonetten min. I en feit russisk majors mage.
Her har vi en mann med hemmeligheter.
Opp!
Hemmeligheter. La oss diskutere hemmeligheter!
Noen?
Hvem som helst?
Hvorfor forteller du ikke hemmeligheten din, kaptein?
Hvis jeg skal snakke med meg selv, kan jeg like gjerne være alene.
Jeg kunne like gjerne snakket med en vegg.
Før ham bort.
- Ta ham tilbake til cella! - Med glede.
Husker du meg?
Opp!
Sir, alt er klart, og Moskva har blitt informert om at vi er på vei.
Ivanov, jeg vil ikke ha vaktene dine fulle på vodka, er det forstått?
- Jeg holder deg ansvarlig. - Ja, Jeg skal personlig sørge for det.
Sørg for at du gjør det!
Så, hva skal vi snakke om?
Opp!
Ta dem! Fort! Eller får dere aldri se familiene deres levende igjen!
Forbannet!
- Hvor mange? - Tre, kanskje fire.
- Og en offiser. - Det svinet.
- Jeg har ikke mer ammunisjon. - Gi meg den.
Jeg trenger kanskje denne senere.
Har du noen anelse om følgene av din inkompetanse?
- Sir, jeg... - Du er hva?
Ynkelig? Ja, virkelig.
Krigen er langt fra over, kamerat.
Moderlandets trygghet garanteres ikke. Stalin stoler ikke på de allierte.
Akkurat nå prøver han å sikre vår framtid som den nye verdens ledere.
Skjønner du det?
Om de allierte oppdager sannheten om planen vår, kan de gå med tyskerne.
Skjønner du det? Er dette mannen som var sjef for transporten?
Du kan tre av, kamerat.
Spionen der ute vet sannheten.
Drep ham. Ellers havner du og familien din i et gulag i Sibir.
- Vet du hvor vi er? - Vanskelig å finne hull i skyene.
Jeg kan få en retning om jeg ser stjernene.
- Hva er det? - De kom denne veien.
De er på vei mot dalen.
Opp og følg sporet.
Vi går i feil retning. Nord er den veien.
- Fortalte treet det? - Vet dere byråkrater ikke om skogen?
At mose vokser på nordsiden? Det vokser mose rundt hele det treet.
Dumme trær. Jeg hater dette landet.
Det skulle dere tenkt på før dere invaderte det.
Vi må finne dekning. Vi er lette mål her ute.
Hvem hindrer deg? Gå inn i skogen!
- Du finner kanskje et pepperkakehus. - Lykke til med å forsvare deg alene.
Ikke vær urolig, kamerat. Jeg kan ta vare på meg selv.
Var det derfor jeg reddet livet ditt ikke én, men to ganger i dag?
Hvordan vet jeg at du ikke dreper meg med det geværet når jeg sover?
- Du må stole på meg. - Ikke trolig.
- Gi meg geværet! - Det er bare en patron igjen.
- Jeg trenger bare én. - Og de andre?
- Andrew. - Hva?
Jeg heterAndrew.
Klaus.
- Du snakker godt engelsk. - Du er ikke så verst heller.
- Hvorfor prøvde russerne å drepe deg? - Russerne er svin.
Det trenger du ikke si til meg. Jeg har kriget mot dem i fire år.
Hvorfor drepte de deg ikke? Som de andre?
De andre i cellen. De henrettet dem.
Men ikke deg.
- Hvorfor? - Hvorfor bryr du deg?
Hvorfor er de etter deg? Drepte du ikke med sivile for dem?
Du gikk kanskje med på å samarbeide med dem. Fins ikke noe verre enn forræder.
Jeg kjenner i det minste fienden min.
Ammunisjon!
Bak deg!
Er du OK?
Jeg har det bra.
Får ikke en medreisende noen hjelp?
- Hva sa du? - Man må selv være en for å se en-
- som har reist fra øst til vest.
Først ga de seg på kommunistene og jødene, siden frimurerne.
Samlet de dere alle sammen?
Ikke i begynnelsen. Vi innså straks at vi ikke kunne ha møter lenger.
En del losjer ble stengt ellerforlatt.
Jeg var i hæren da. Jeg brente medlemskortet. Blåste bort asken.
Vi hørte om det. At frimurere ble samlet inn og sendt til leirene.
- Faren min var frimurer. - Virkelig?
Jeg oppdaget aldri hemmeligheten hans.
- Ser du noe? - Nei!
Du går til høyre, jeg til venstre.
- Plyndrer du de døde? - Det var en gave fra faren min.
- Du er truffet. - Det er ikke noe.
Kanskje ikke, men vi må stoppe blodet. Her. Kan du?
"Orden fra kaos"?
Faren din må visst at du ville havne her en dag.
- Vi må være nær veien. - De tar oss straks om vi tar en bil.
- Du sa aldri hva du gjorde her ute? - Jeg er bare militærattaché.
- Som gikk seg vill? - Jeg er ikke så sikker lenger.
Jeg vet ikke.
Slutt med å prate tull, Andrew. Hvem var de?
Stalin har fått hele den polske eksilregjeringen drept.
Han har også planlagt å okkupere Polen og Tyskland etter krigen.
- For hvor lenge? - Permanent.
- Hva gjør britene? - Vår regjering lovte å hjelpe Polen.
Får de vite det, vil de motsette seg deres okkupasjon av Europa
- Vi må fortelle dem det. - Det var planen, men...
Vi må få deg tilbake.
- Bare lov å ikke få meg drept, takk. - Jeg skal gjøre mitt beste.
Det er alt jeg kan be om.
Hva kan du si om den russiske framrykningen? Ellerfrontlinjene?
- Den er vel der borte, tror jeg. - Nei, hvor nær Tyskland er russerne?
De gikk over grensen for tre dager siden.
Beskjeden min må nå de alliertes hovedkvarter før russerne tar Berlin.
Kom.
Slipp meg!
Er du skadet?
- Du er ikke tysk? - Nei, jeg er britisk.
Men... du er tysk?
Kaptein Müller.
Jeg heterAndrew.
Anna.
Vi burde stikke.
Antagelig flere russiske svin. Vi må videre.
Hva med henne da? Vi kan ikke forlate henne her.
Vi kan ikke la henne sinke oss.
Det er et liv mot hvor mange? Jeg har tatt denne beslutningen før.
Det har du også.
Vi går.
- Hvor? - Vestover.
- Hva er dette? - Du går vel mot øst?
Hva skal jeg med en pistol?
Om noen prøver å skade deg igjen.
- Jeg blir med dere. - Er du ikke polsk?
Har du vært der? Da vet du.
Det fins ikke noe derfor meg lenger.
Hvor kom du fra?
Vet ikke sikkert, Polen, tror jeg.
Jeg mener hvor i England er du fra?
Unnskyld. Oxford. Kjenner du til det?
- Jeg var sykepleier i Chelton i 1937. - Jeg kjenner Chelton godt.
- Men hvorfor dro du til Tyskland? - Jeg er polsk, ikke tysk, Andrew.
Jeg var sykepleier og bodde i Warszawa da tyskerne invaderte.
Jeg forstår. Men du klarte deg?
Jeg overlevde.
Da russerne invaderte Polen, -
- måtte vi velge mellom russerne eller tyskerne.
Jeg valgte å fortsette å være sykepleier.
Da går vi.
- Hva gjør du her ved fronten? - Fronten var 30 km herfra i går.
- Jeg visste ikke. - Russerne samlet sammen vennene mine.
Så vi flyktet med resten av tyskerne.
Kaptein, jeg har mange sårede her.
- Vis meg. - Vi har ikke tid.
De er såret! Vi kan ikke forlate dem til russerne!
Anna, vi kan ikke.
Hva slags soldater er dere to, de trenger vår hjelp!
Før oss til dem.
Slapp av, vi drar snart igjen, men vi må hjelpe.
Andrew!
Kom og hjelp meg! Vær så snill!
Vi må få dem til et feltsykehus før russerne kommer.
- De skyter dem. - Vi laster dem på bilen.
Vent, du må hjelpe meg først.
- Jesus, han er bare en gutt. - Han forblør uten vår hjelp.
Jeg skal se hva som fins i lastebilen.
Det er ille.
Emil?
Kaptein...
Det er i orden, gutt. Jeg er her. Du skal hjem.
Jeg prøvde. Jeg gjorde mitt beste.
Du gjorde det bra, Emil Du gjorde din plikt.
Du skal hjem til moren din.
Mamma?
Faen også, han skulle ikke vært her.
Jeg vet det.
La oss ta resten ut til lastebilen, Andrew.
Kaptein, du er den første offiser jeg har sett på nesten en uke.
Hva er det som skjer? Hva er ordrene våre?
Ordrer...
Ordrer?
Sersjant, russerne kommer og du og dine menn kan ikke stoppe dem.
Dine ordrer, sersjant, er å samle mennene dine og dra hjem.
Sersjant! Redd mennene dine mens du ennå kan det!
Heil Hitler.
Ja, sir. Takk, kaptein.
Klaus!
Det er på tide å dra.
- Doktor. - Ja.
Jeg har sårede i bilen.
- Jeg har ikke plass til dere her. - De trenger pleie, sir.
Du er disse mennenes siste sjanse.
Ålreit. Hent dem inn.
- Hva skjer her? - Vi har ingenting igjen.
Disse mennene kommer til å dø.
De kan dø her eller i bilen din. Jeg kan bare tilby et sted å dø i fred på.
Ikke engang det om russerne innhenter oss.
- Vi har plass, du kan følge med oss. - Nei, min plass er her.
Jeg vet at du mener vel, kaptein, men selv om jeg drar, er det meningsløst.
Russerne har omringet Berlin.
Alt er tapt.
- Hva holder dere på med? - Dette angår ikke deg, frøken.
Det gjør det virkelig. Denne mannen er såret og i min pleie.
- Han er en feiging og desertør. - Han er soldat som trenger behandling.
Han er en forræder.
Nei!
Monster!
Det er hver arbeidsfør manns plikt å bære våpen!
Og å forsvare Riket.
Dere har nå anledning til å gjøre noe edelt.
Du, ut!
Noe familiene deres kan være stolte av.
Åbli fedrelandets helter.
Du ved bilen, stopp!
Mannen er ikke såret. Hvilken enhet tilhører du? Hvor har du ditt våpen?
- Identitetsbok! - Mannen er under min kommando.
Og nå er han under min. Dit bort.
Skyt ham!
Du er anholdt!
- Nå kan du gjøre noe edelt. - Du skal skytes for dette.
Noe foreldrene dine kan være stolte av. Jeg gir deg et valg.
Jeg kan skyte deg der du ligger, eller du kan løpe og bli skutt i ryggen.
Vel?
Jeg sa løp!
Vi må dra! Nå!
Hent de sårede!
Skynd dere!
- Nei, vi kan hjelpe ham! - Ta ham til tilfluktsrommet!
- Nei! - Inn med deg!
Det er så mange.
- Anna? - Jeg må gjøre noe for dem. Lys!
Kan vi få litt lys her? Jeg må se hvem som trenger hjelp.
- Anna. - Jeg kan ikke...
- Anna. Når en offiser sier at... - Jeg bryr meg ikke om hva han vil.
- Så viser han seg rolig og behersket. - Jeg må hjelpe dem!
- Han behersker seg og gir dem styrke. - Illusjon. Blødningen slutter ikke.
- Alt vi kan gi disse menneskene. - En løgn?
Håp.
...at den amerikanske hæren skal ha møtt de russiske allierte-
- og skåret av Tyskland på midten. Angrepet på Berlin har begynt-
- og Hitler holder ut i den tyske hovedstaden.
Kongen traffi dag statsministeren og krigskabinettet i London...
Forræder
Vi må skjære dem ned.
- Hvorfor? - Vi kan ikke forlate dem hengende der.
Hvorfor ikke? Det spiller ingen rolle for dem.
De har det antagelig bedre der.
De ble fanget i det fri her.
Jævla dumskaller!
De var redde. De samlet seg, det er menneskelig.
De har vært her i timer. Kom nå, Anna. Vi må av sted.
Klaus, jeg spaner framover, du sørgerfor at hun kommer med.
Bare unge gutter og gamle menn.
Det er konjakk.
Det erfor nær!
- Jeg trodde du hadde det travelt. - Jeg er lei for det.
- Se derframme! - Tror du det er trygt?
Bare en måte å finne det ut på.
- Vi må være nær frontlinjene. - Men hvilken side av dem er vi på?
Den er tysk. Det er en MP-40.
- Den er ikke russisk. - Nei, det er en Thompson. Amerikanere.
Godt.
- Men... setter de deg ikke i en leir? - Trolig.
Jeg sjanser på amerikanerne. Bare de har ikke prøvd å drepe meg ennå.
Det er en trøst. La meg prate når vi erframme!
Det er slik jeg vil ha det.
Hessert. Du og Phillips tar over til høyre. Matthews, Sturgess, venstre.
Dere karerfølger meg. Hold dere våkne!
Hessert, Moss. Stans ved 30! Dekk oss.
Du er kapteinen. Kom an!
Kenny, Jones, dekk høyre flanke!
Kom an!
Sanitet!
Slutt å skyte!
Sjekk dem, sersjant. Se om noen fortsatt lever!
- Yankeer! Hit over! - Hva gjør du?
Det er i orden.
Jeg er britisk offiser. Major Andrew Pearman. Fallskjermjegerne.
- Ikke skyt. - Kan være et nazitrick, sir.
Hva gjør du på slagmarken, major? Kledd sånn.
Det er en lang historie, kaptein, som jeg forteller senere over en drink.
Men nå har jeg en viktig beskjed som må til feltmarskalk Montgomery.
Ålreit, major, hold hendene oppe og gå hit over!
Der ser du.
Ikke skyt! Hvem faen skjøt?
Sir! Snikskytter i skogen til høyre!
Slipp våpnene!
Senk deres våpen.
Pokker ta.
Klaus... lov... lov...
- Fortell dem. - Jeg lover.
Det er bra, Andrew.
- Var det alt, kaptein? - Ja.
- Takk for din rapport. Sersjant! - Ja, sir!
Sørg for at kapteinen får mat og en varm dusj! Det han trenger.
Ja, sir.
Dette forandrer da ting.
Jeg skal informere statsministeren. Akkurat da krigen virket over.
Vi begraver det, Bernard. Vi dysser det ned.
Vi ga polakkene et løfte.
Jeg vet det. Og derfor har verden kriget i seks år, på grunn av det.
Om du har glemt det, så har vi fremdeles japanerne å ta oss av.
Det siste vi vil, er å åpne en front mot russerne.
Jeg tror begge våre land har fått nok av krig for en stund. Er du enig?
Det er bra.
SLUTT Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad OrdioVision